Vrăjitorii din Waverly Place Filmul
Justin, ți-am găsit geanta.
Te superi dacă arunc o privire la lucrurile tale personale?
Mulțumesc.
Nu se poate.
Justin?
Ce se petrece?
- E toată lumea bine? - Alex!
Extraordinar. Tata, orice e, pot să o păstrez?
Știam. Alex se va uita în geanta mea
așa că am aruncat o vrajă asupra ei. Neagă acum!
Desigur. O geantă mesager fermecată.
Cum ne-am descurcat până acum fără una?
Dar ne vom distra de... Desfă vraja!
Să o lăsăm să umble așa.
Magia a fost folosită pentru a proteja geanta
desfă vraja și eliberează baba cloanța.
Bine, în regulă. M-am uitat prin geantă ta stupidă.
Baba cloanță? Dar uite ce am găsit.
Bagheta familiei și Cartea Vrăjilor Interzise.
Justin le-a luat din Vizuină fără permisiune.
Respectul meu pentru folosirea "Creșterii".
Nu le-am luat. Tata mi le-a dat.
Și iar se micșorează.
Tată, cum ai putut să i le dai lui Justin?
E interzis. Ai zis că nu avem voie să le atingem,
ai zis că nu suntem pregătiți.
Prin "noi" se referea la tine.
Alex, dacă într-o zi treci examenul nostru
poți folosi cartea cu vrăji și bagheta familiei.
Sunt foarte puternice și necesită un anumit nivel de responsabilitate.
Dar sunt destul de responsabilă. Te poți baza pe mine.
Cred că nu e drept față de mine și de Max.
Nu-i așa, Max? Omule!
Max!
Omule, nu ajuți cu nimic acum.
Voi obține una din alea.
Nu am o părere despre marea baghetă "tărăboi"
dar dacă cineva ar trebuie să se poarte frumos acum tu ești aceea.
Nu-ți forța norocul. Trebuie să plecăm, dragă.
Da, draga mea.
Poți să pui bagheta și cartea cu vrăji unde le-ai găsit.
- Mulțumesc. - Bine.
Nici măcar nu le vreau.
O mare minciună. Stați! Unde merge toată lumea?
Vreau să începeți să împachetați până ne întoarcem.
Bine. Omule, va fi cea mai grozavă vacanță dintotdeauna.
- Vor fi vulcani? - Nu.
Atunci cât de grozavă poate să fie?
Bună, dle și dnă Russo.
Bună, Harper. Ce caută Harper aici?
Da. Mă gândeam că în timp ce voi împachetați pentru călătorie eu...
- Ce ți-am zis? - Când? Acolo?
Nu-ți forța norocul. Deja ți-am zis că nu poți să mergi la petrecere.
E tocmai în Brooklyn. Nu-i cunosc pe părinții fetelor.
Mamă, toată lumea merge la petrecerea asta.
Așa e. Au împărțit cam 1000 de "fluturași".
De ce îmi distrugi viața?
Asta ai zis și când te-am forțat să vii în vacanță cu noi.
Păi, a funcționat atunci.
Alex, draga mea. Știu că tu crești și vrei să fii independentă
și știu că vei fi bine cât vom fi plecați.
Dar trebuie să înțelegi că mi-e foarte greu să te las în urmă.
Ia-mă ușor, bine?
Tată, arunc o privire rapidă înăuntru...
Fără așa ceva. Ai auzit ce a zis mama ta.
Am fost clari.
Fără plimbări, zburat, teleportat sau priviri rapide înăuntru
în afara clădirii acesteia cât timp suntem plecați.
- Ai înțeles? - Am înțeles.
Bine.
- Scuze pentru asta. - E în regulă.
Încă putem găsi ceva super haios și potrivit pentru vârsta noastră.
Nu, mergem.
Dar părinții tăi au zis că nu poți să părăsești clădirea.
Exact.
Vreau să spun că asta e o idee foarte rea.
Doar dacă prin "rea" te referi la genială. Ador să stăpânesc situația.
Alex!
Nu putem să încetinim chestia asta?
Ba da. Nu!
Când au pus înăuntru mesele trebuie să fi luat comenzile.
Nu-ți face griji. E fermecată. Știe unde merge.
Atunci de ce ne îndreptăm spre ieșirea din oraș?
A patruzeci și doua, a patruzeci și noua,
a cincizeci și șaptea...
Petrecerea e în cealaltă direcție. Pe partea cealaltă a râului.
Vrăji stupide. Stai așa.
Stai! Greșeala mea. Am ținut harta invers.
Bine.
Direcția greșită în care nu trebuia să o luăm
grăbește-te și du-ne la stația Berkensom.
Aceste vrăji interzise sunt foarte prietenoase.
Vrăji interzise? De ce ai folosi ceva numit "vrăji interzise"?
E interzis. Și știu asta pentru că e chiar în titlu.
Nu e mare lucru când ai bagheta potrivită.
- O ai? - Nu.
Aparent, e prea puternică iar eu nu sunt destul de responsabilă
și nu te poți baza pe mine orice înseamnă asta.
- Alex! Nu! - Ce e, Harper?
Serios. Cine a proiectat această cale ferată subterană?
Am reușit. Nu-mi vine să cred că am reușit.
Ne-am salvat. Nu-mi vine să cred.
Nu ai reușit. Eu am reușit.
Mulțumesc.
Harper, nu-i mulțumi. A făcut asta ca să vină și să mă spună.
Da, în mod normal da. Aș face asta. Dar e amuzant să vezi toată...
Nu mă voi duce la mama și tata ca să le stric vacanța
cu o noapte înainte de ea.
Pentru prima dată nu te voi lăsa să strici ceva important pentru mine.
Asta-i bine pentru că nu o vor auzi de la mine.
Și știi de ce nu o vor auzi de la mine?
Nu tocmai despre asta am vorbit?
Am făcut prima mea vraja folosind o baghetă cu putere completă.
- Și dacă trebuie să spun... - Trebuie?
A mers perfect.
Aproape perfect.
Bine... Păi, pa!
Îmi pare rău că nu mai poți să rămâi cu mine.
Niciodată nu era să rămân cu tine.
A plănuit asta tot timpul. Folosește
"împrumutarea inocentă" a vagonului-restaurant ca scuză.
Știi că nu e adevărat. Tu îți iubești mama.
Nu am zis că nu. Nu vreau să petrec două săptămâni în pas cu familia.
Veți purta haine care să se potrivească?
Pentru că asta ar fi rău.
Într-una din zile voi câștiga competiția vrăjitorilor.
Și eu voi fi o vrăjitoare în toată puterea cuvântului.
Dacă te-ai îndrăgosti de un muritor și ar trebuit să renunți la puteri
exact ca tatăl tău?
Încă nu-mi vine să cred că a făcut asta.
Mie-mi vine să cred. Îmi place povestea aceea.
- Pare a fi romantic. - A fost.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu!
Chiar nu am nevoie de ajutorul tău.
Păi, pa!
Bine. Dar într-una din zilele astea s-ar putea să nu mă mai ofer.
Mamă! Îmi cer scuze. Nu mă refeream la asta.
Știu la ce te-ai referit. Termină de împachetat.
Am terminat.
Neterminat. Vezi ce am făcut?
Se numește "fulgerarea" dispoziției.
Sper că uiți de asta pentru că declar vacanța asta fără magie.
Dă-mi-o!
- Am nevoie de baghetele voastre. - Poftim?
Nu pot să renunț la ea.
Tată, sunt atâtea vrăji pe care nu le-am încercat.
Max!
- Capre? - Trebuiau să fie tigri.
Bine. Dacă îți dau bagheta voi putea să fac magie cu mâna.
Ideea e să nu folosiți magie.
Nu putem să nu facem vrăji timp de două săptămâni.
Mergem în Caraibe.
E unul din cele mai magice locuri din tot universul.
E din cauza lui Alex, nu?
Justin, nu întotdeauna e din cauza...
Păi, bine. Da! Dă-mi bagheta!
- Haide! - Dă-mi bagheta!
- În regulă.
Notă către mine: nu uita de "Sticky Notes".
Bine. E timpul, oameni buni. E toată lumea gata?
Gata!
Cine are nevoie de chiloți?
Gata!
- Gata! - Gata?
Zâmbiți!
Nu-mi spuneți că nu e cel mai drăguț lucru pe care l-ați văzut!
Da! Scuze.
O vacanță în familie. Va fi foarte distractiv.
Veți iubi stațiunea asta. Are de toate.
E frumos. E locul în care ne-am întâlnit eu cu tatăl vostru.
- Ne va spune. - Te rog să nu.
- Vreți să vă spun povestea? - Și ne va spune.
A fost vara după ce am absolvit la Harvard.
Stăteam lângă piscină și am comandat un suc de papaya.
A fost un suc de guava.
De fapt, draga mea, chiar a fost un suc de guava.
Nu! De ce aș comanda un suc de guava?
Nici măcar nu îmi place guava.
Zâmbește!
Am scuipat papaya pe toată cămașa tatălui vostru.
Apă!
Apoi m-am uitat sus, în ochii lui.
Și am știut. "Dumnezeule, ăsta e bărbatul perfect pentru mine."
A fost dragoste la prima vedere.
Ca de obicei. Vă rog!
Am ajuns!
Nu am fost mai fericită de atât în toată viața mea.
Bună! Bine ați venit în paradis.
Și fericirea continuă.
- Frumos! - Pune-l înapoi!
- Sunt incluse în preț? - Da, desigur.
Bun venit în Caraibe! Toată lumea să ia două.
- Mulțumim. - Iau toată tava.
Sunt Javier. Unul dintre consilierii de activitate de aici.
E grozav pentru că știu primul lucru pe care mi-ar place să-l faci.
- Ne faci o poză? - Da, desigur.
- Zâmbește! - Spuneți "paradis"!
- Paradis! - Nu prea cred.
Jerry, uite! E acel magazin mic de suveniruri de unde am cumpărat
maimuțele din nucă de cocos. Îți amintești?
- Să-i facem o poză! - În regulă.
Îmi plăceau maimuțele acelea.
Frumoase haine!
Ce se petrece? Unde merge toată lumea?
Mă duc să înot sub apă într-un acvariu în formă de toaletă.
E grozav!
Mă duc să văd ruinele. Cele mai importante bătălii
din primul și al treilea război al trolilor s-au purtat acolo.
Nu știu dar ies de aici.
Nu, e o vacanță în familie!
Mama voastră are dreptate. Ar trebui să facem totul împreună.
Cu voi. În public. Arătând așa.
Am făcut o înțelegere.
Nu știi ce putem găsi De ce nu vii puțin cu mine
Într-o călătorie pe un covor fermecat?
Du-te! Urcă-te!
Chiar între mașina mea de sunet
Draga mea, măcar încearcă.
Pe un nor de sunet conduc în noapte
În orice loc merge e bine
Merge departe, vine aproape, merge chiar până la stele
Nu știi ce putem găsi De ce nu vii puțin cu mine
Într-o călătorie pe un covor fermecat?
Nu știi ce putem vedea De ce nu-mi povestești visele
Fantezia te va elibera
Închide ochii! Uită-te înăuntru!
Lasă sunetul să te poarte
Noaptea trecută am ținut lampa lui Aladdin
Mi-am pus dorința să rămân Înainte ca chestia să-mi răspundă
Cineva a venit și a luat lampa
M-am uitat prin jur și am găsit doar o lumânare fără valoare
Nu știi ce putem găsi De ce nu vii puțin cu mine
Mulțumesc mult.
Îmi plac pereții antici și pavajul de pe străzi.
Știi, tatăl tău și eu am umblat pe străzile astea la primele întâlniri.
Trebuie să fi fost frumos când erau noi.
Atitudinea ta se învechește.
Scuze dar "drumul amintirilor" devine cel mai lung parcurs vreodată.
Vreau să fac ceva ce vreau să fac.
Ai dreptate. Noi nu facem ceva ce vrei tu.
Tu alegi ce vom face, bine?
Am menționat ca Javier ne învață să facem surf?
- Theresa, uite! - Cerceii mei preferați.
Uite!?
Mă întreb de ce nu am fost încă acolo.
Stai! Știu.
Bine. Vrei magie? Acolo e magie.
Și acum frumoasa Gizelle vă va găsi cartea, dle.
Începem. Ești gata? Ba da, o vei face.
Și ce e? Hai! Pe aceea. Prinde-o pe aceea.
Cea pe care o pun la ciocul tău.
Asta este! A scăpat-o! Opt de treflă.
Uimitor. Ce spuneți?
- Eu spun că e uimitor. - Eu spun că e patetic.
Cineva?
Știți care e problema cu voi? Nu știți să vă distrați singuri.
Scuzați-mă, dle. Aș vrea să mă ofer voluntar.
Bine. Nu știam că am cerut niște voluntari.
- Da, pune banii. - Sigur.
Sper că nu te-am lăsat falit.
Da, mai întâi am nevoie de băutura ta.
Bine.
Mulțumesc. Oricum am stat în prea mult soare.
Încearcă să umfli balonul.
Plămâni puternici.
Dnelor și dlor, băieți și fete, vom trece un ac prin balon.
Acul prin...
Și dacă se întâmplă să vedeți gardianul pe undeva
nu țineți asta pentru dv. Pentru că avem probleme.
Acul prin balon.
Max!
- Da. - Ăsta e un truc grozav.
Mulțumesc. Chiar voiam să se întâmple asta.
- Frumos. - Mulțumesc. Altcineva?
Copilule, așteaptă! Vreau să vorbesc cu tine.
Țineți asta o secundă!
Bună! Ce mai face? Scuză-mă!
Întoarce-te!
La ce te gândeai?
E vina mea că tipul e un magician grozav?
Bine, îmi pare rău dar doar încercam magia. Nu e mare lucru.
Promit că nimeni nu-și va da seama că suntem magicieni.
- Sunteți vrăjitori? - Poate doar o persoană știe.
Poftim? Nu! E amuzant.
- Nu suntem. - Nici nu încercați.
Credeți că puteam să fac trucul acel pentru care m-am ales cu mărunțiș?
Haideți, copii. Să mergem!
Nu! Am uitat cea mai importantă parte.
- Și noi suntem vrăjitori. - Sunteți vrăjitori?
- Nu prea cred. - Nu acum.
Evident. Dar am fost. Jur.
Pe cuvânt de vrăjitor.
Am fost născut un vrăjitor dar am pierdut competiția vrăjitorilor
în fața fratelui meu mai mare.
Știu sentimentul.
Adorabila Gizelle a fost transformată într-o pasăre către un malefic...
Nu vrea să vă spun partea aceea a poveștii.
A fost drăguț să vorbim cu tine. Baftă cu magia!
E grozav. Toată lumea în mașină!
Aș putea să vă arăt câteva priveliști vrăjitorești.
Sunt și un excelent ghid turistic.
Bacșișurile ar prinde bine și sunt încurajate.
Sună destul de grozav. Voiam să...
Nu! E rândul lui Alex să aleagă. Pariez că va alege un loc îndepărtat.
Mamă, nu ai zis că Alex...
Te superi dacă aleg să ne uităm cum îi cade buza lui Justin.
Haide, dragul mea.
Îți pot arăta Piatra Viselor.
- Piatra Viselor? - Știu unde e.
Avem o hartă.
E cel mai important artifact vrăjitoresc. Poate face orice.
- Da. - Știi unde e?
- Da! - Tată!
Are o hartă către Piatra Viselor.
- Da? - Da.
La fel ca orice alt magazin de suveniruri vrăjitorești din oraș.
În fiecare an, doi sau trei vrăjitori idioți cutreieră pădurea
încărcând să găsească piatra.
Și de obicei sfârșesc morți.
Vă rog. Suntem disperați. Suntem de ani pe insula asta
sperând să găsim un vrăjitor care să ne ajute.
Piatra e singura speranță de a o aduce pe Gizelle la forma ei normală.
Ești frumoasă și acum. Ești extraordinară în lumina asta.
Îmi pare rău, dar e prea periculos.
Haide, Justin! Să mergem!
Da, știu. Dar ce aveam de ales?
Dar... Știu... Nu... Dacă asculți... Știu ce fac!
E un început pentru tot. Foarte amuzant.
Ești bine? Nu-ți face griji. E amuzant.
Poate ai nevoie de câteva lecții în plus.
Nu la ce prețuri au.
Nici eu nu am fost bun de la început.
Am o problemă mică cu vântul, surfingul și statul în picioare.
Alex! Privește și învață! Ca de obicei.
Bravo, Justin! Bine lucrat.
Nesuferit interzis.
Deși nu le am cu placa de surf fratele meu are nevoie de o lecție.
Încetinește chestia asta!
Întoarce-te! Cum opresc?
Are bagheta!
Frumos, Justin!
Extraordinar! E un talent înnăscut.
Da! Un idiot înnăscut.
Întoarce-te către vânt ca să încetinești.
Unde e vântul? Nu pot să văd!
Ai grijă!
Fiecare castel are nevoie de o prințesă.
Acum, bine.
Nu trebuia să râd dar am văzut că e bine.
Așa e.
Mă bucur că vă distrați de minune.
E o petrecere pe plajă mai târziu. E vreo șansă să vii acolo?
O șansă imensă? De obicei, mama mea nu se lăsă ușor
dar voi pune ceva la cale.
Grozav. Ne vedem acolo.
Ce pui la cale?
Mamă, cât de dulce trebuie să fiu ca să mă lași să merg diseară la petrecere?
Cu el? Nu se va întâmpla.
De ce nu pot să merg?
Alex, mai întâi, noi împreună
suntem în vacanță, draga mea.
Ca o ședință foto fără final.
Încerc să creez amintiri.
Și în al doilea rând am zis nu. Nu trebuie să mai petreci timp
băiatul acela.
Dar nici măcar nu-l cunoști.
Știu că e prea în vârstă pentru tine.
Probabil se dă la fiecare fată care vine la stațiunea asta.
Cel mult încearcă să te păcălească să iei alte lecții de surf.
Pentru o petrecere la care trebuie să merg nu ne înțelegem bine
dar pentru o schimbare tu vei fi cu mine
Știi ce? Ești tânără. Du-te și distrează-te!
Ce vorbesc? Nu! Hai! Ceilalți așteaptă.
La naiba! Nu e destul "suc".
Stăteam chiar aici când i-am zis mamei voastre că sunt vrăjitor.
Da, de asemenea mi-a zis că mă iubește.
De ce ai făcut asta? Nu știai că trebuie să renunți la magie?
Știam că e o decizie importantă dar știam că putem face magie împreună.
Foarte frumos. Înduioșător. Justin, bine. Să mergem!
- Știu că ai bagheta. - Ce?
Nu am bagheta. De ce ai crede asta?
Nu aș luă bagheta de la mama și de la tata pentru că aș fi un...
- Chiar trebuie să o spun? - Nu trebuie.
Nu puteai să stai pe placă pe vântul acela.
A fost chiar greu dar am reușit.
Tu. Nu, e imposibil.
Nu poți face vrăji doar dacă ai bagheta.
Sau ai folosit... Ai cartea cu vrăji.
- Nici măcar nu încerci să negi? - De ce?
Bine, uite partea amuzantă. Lasă-mă să folosesc bagheta
sau îi voi spune tatei că ai luat-o fără permisiune de data asta.
Bine, atunci îi spun tatei că tu ai luat cartea.
Și? Nu eu sunt cea pricepută.
Te rog. Am găsit această uimitoare înțelegere
pentru ai face pe mama și pe tata să fie de acord cu tot timp de șase ore.
Dar nu am putere de una singură. Am nevoie de baghetă.
De ce nu îmi spui mie? Deja am puterea.
Bine, te strecori de la cină, faci o vrajă interzisă
și îți riști tura lângă el.
Bine. Tu faci vraja iar eu îi țin ocupați pe mama și pe tata.
Bine.
Pentru o petrecere la care trebuie să merg nu ne înțelegem bine
dar pentru o schimbare...
- Alex! - Mamă, ce cauți aici?
Din momentul în care Justin a încercat să mă lipească de scaun
știam că ceva nu e în regulă.
- Nu te vei opri, nu? - Ce ar trebui să fac?
Din moment ce ai decis că vrei să-mi controlezi fiecare secundă din viață...
Te rog, crezi că fac asta pentru mine?
De parcă ai fi o prezență plăcută.
Am 16 ani. Nu poți să-mi spui ce să fac.
Privește-mă! Pentru restul vacanței vei fi mulțumită
și prezența...
Obligă-mă!
Și când ajungem acasă ești pedepsită pentru două luni.
Așa e. Fără întâlniri, fără petreceri, fără magie.
- Mamă! - Niciun alt cuvânt. M-am săturat.
Pune deoparte lucrurile acelea!
Te urăsc! Îmi doresc ca tu și tata să nu vă fi cunoscut!
Mamă?
Da, bine. Mulțumesc.
- E totul bine? - Da, m-ai speriat.
Nu credeam că vei ajunge așa repede aici.
Eram la ușa alăturată.
Cum i-am zis și tipului de la recepție. Au adus accidental
niște bagaje ale unui tip în camera mea.
Scapă de ele, bine?
- Ești cam tânără să fii recepționeră. - Recepționeră?
Pariez că știi unde sunt toate locurile tari, nu?
Te sun mai târziu.
Și dacă vezi? Spune-i că am nevoie de mai multe prosoape.
Justin!
Alex! Ce s-a întâmplat?
Nimic. De ce? E ceva în neregulă?
- Unde-i tata? - Nu știu.
A plecat și mama a plecat și nimeni nu s-a mai întors.
- Ai făcut vraja? - Am făcut o vrajă.
Acolo e tata. Stai așa!
Cred că am trecut peste toate lucrurile cu familia și
m-am concentrat pe Runele Vrăjitorilor.
- Grozav? - Sună bine, omule!
Cum spun întotdeauna. Fă ce trebuie să faci.
Ridică-l! Pe mai târziu.
Tocmai mi-a zis tata: "Omule"?
Frumoase șolduri.
De ce mama și tata se poartă ca și cum nu se cunosc?
De ce folosește tata magia?
Tata nu trebuia să aibă magie.
De ce i-a dat flori altei fete? Alex, ce ai făcut?
Vezi? Asta primești dacă mă lași să folosesc bagheta.
- Ești sigură că aici le-ai lăsat? - Da!
Lumea s-a făcut așa și apoi am lăsat bagheta și cartea cu vrăji pe pat.
Mulțumesc că ați fugit de mine la restaurant.
Alex, vrei să îi spui fratelui tău mai mic ce ai făcut?
S-a certat cu mama și cu tata și a folosit bagheta familie...
- Pe care mi-ai dat-o tu. - Nu e vina mea.
Ți-ai dorit ca mama și tata să nu se fi întâlnit și s-a întâmplat.
E exact ca acum 20 de ani. Nu se cunosc și nu ne știu nici pe noi.
Deci suntem fără părinți. Stai! Sunt confuz.
E un lucru bun sau un lucru rău?
- Băiatul are dreptate. - E un lucru foarte rău.
Și încă o dată se dovedește de ce nu fac lucruri rele.
Pentru că atunci când fac se întâmplă mai multe lucruri rele.
Recunoști că e vina ta.
Pot să fie doar într-un singur loc.
Vedeți? Acolo e cartea.
Din moment ce nu a cunoscut-o pe mama trebuie să renunțe la puteri.
Încă e un vrăjitor în toată puterea cuvântului.
Atunci trebuie să luăm cartea și să ne dăm seama cum inversăm vraja.
- Dacă vrem s-o inversăm. - Da!
Doar verificam.
Faceți asta mult prea complicat. Acolo e mama, bine?
Va ști cine sunt.
Mamă! Ce? Nu mă recunoști?
- Ar trebui? - Da!
Da, ai trebui. Sunt eu, Max!
Maximum. Maximilian. Știi tu, cel mai drăguț copil din întreaga lume.
Sau nu-ți spune nimic asta?
Dumnezeule! Dacă aș fi știut că sunt atâția copii aici nu aș fi venit.
Stai! Chiar nu mă recunoști?
Nu știu. Îmi pare rău. Scuză-mă!
Stai! Nu!
- Max! - Ce faci?
Alex!
Javier, uite, a intervenit ceva și nu pot să vin.
Niciun cuvânt. Poate altă dată.
Dar, anunță-mă dacă mai vrei lecții.
Doar cinci dolari și vei primi o reducere uimitoare, bine?
Proastă, furioasă, căutătoare de răzbunare
și dezamăgită că nu am o mamă care să-mi spună: "Ți-am zis eu!"
Te rog! Mamă, nu!
Scuze! Are probleme cu abandonul.
- Ca voi toți în acest moment. - Scuze.
Securitatea!
E o simplă vrajă de levitație.
- Te rog, e specialitatea mea. - Tu n-ai nicio specialitate.
Începem!
Nimeni nu atinge cartea!
V-am păcălit! Ochii voștri erau așa.
Ce o să facă?
Bine, ce avem aici?
Niște vrăjitori care încearcă să facă o poantă...
- Ceva de genul. - Excelent.
O dată mi-am transformat profesoara de matematică
într-un Golden Retriever.
Nu am fost prins. Dar îmi plăcea ora.
Știți, să puneți ceva în funcțiune.
- Ați comandat nacho? - Mulțumesc mult.
Pentru nimic.
Aici porțiile sunt foarte mici.
Ai făcut magie pentru distracție.
A fost o glumă. Vreți și voi? Vă este foame?
Spuneți-mi mie. Doar bani, nu?
Am fost în aceeași stare când am vrut propriul meu telefon.
Știți, nu-i așa? Părinții pot să fie niște nesimțiți.
Fără motiv, doar pentru că discutăm, nu ai o baghetă din titan la tine, nu?
Chiar am. Sunt un vrăjitor faimos.
Am mai multă putere decât vă închipuiți.
Drăguț, nu?
Oamenii spun că magia nu e importantă. Ghici ce?
Sunt mincinoși. Ea chiar e.
Aici. De fapt e extraordinară.
Priviți asta!
- Scuzați-mă! - Sigur.
Au sunat cei de la recepție. Scot bagajele acelea din camera dv.
Sunt lucrurile noastre.
Din moment ce ești un vrăjitor în toată puterea cuvântului
pot să îți pun o întrebare?
Sigur!
Să presupunem că un vrăjitor tânăr, prost, egoist
- și fără experiență... - A prins ideea.
Și-a dorit ca părinții noștri să nu se fi cunoscut niciodată.
- Ce ai face în situația asta? - Nu știu.
Mă bucur că asta nu a fost în examenul meu.
Dar trebuie să facă ceva rapid. Știi, pentru a preveni
pagube permanente foarte grave.
- Grave? - Permanente?
Pagube?
Da, știi tu, să spunem că oamenii aceștia au copii.
Îmi place melodia.
Realitatea îi va prinde pe copii și vor dispărea pentru totdeauna.
Nicio întâlnire, niciun copil.
E o problemă magică de logică simplă.
- Cine e profesorul vostru? - Cât de repede, mai exact?
- Cam patruzeci și opt de ore. - Patruzeci și opt de ore?
Patruzeci și opt de ore?
Ei știu asta înainte să se întâmple pentru că își uită trecutul.
Nu îmi amintesc când am avut 10 ani. Am avut o zi de naștere atunci?
Au nevoie de un miracol. Mi-a plăcut să discut cu voi.
Am auzit ce o petrecere trăsnet pe plajă. Pe mai târziu!
Un miracol. Piatra Viselor.
Piatra Viselor? Da, ar rezolva asta.
Poate îndeplini orice dorință sau inversa orice vrajă.
Omule, ar fi amuzant să încerci să o găsești.
- Nu e periculos? - Și?
Întotdeauna arătați așa? Aproape că mi-am uitat nacho.
Alex!
M-am trezit. Dar mama și tata sunt plecați. Care e planul tău?
Am înțeles. Ai crezut că te trezești și problema e rezolvată.
- Normal că m-aș gândi la ceva. - Cum ar fi să speri?
Haideți. Toți vom dispărea. Justin?
Sigur că m-am gândit la ceva.
Bine, eu și Alex mergem să găsim Piatra Viselor.
Max, tu rămâi aici și te asiguri că mama și tata nu intră în probleme.
Probleme? Sunt bătrâni. În ce fel de probleme s-ar băga?
Nu știu. Să cunoască alți oameni. Să se îndrăgostească.
- Să aibă copii... - Bine, îi voi supraveghea.
- Aici. - Nu-mi vine să cred.
- Harta către Piatra Viselor. - Știam că vei suna.
Și că nu ne vei lăsa baltă.
Când v-am spus despre hartă, penele lui Gizelle?
Niciodată nu crede că știu ce fac.
E un anunț despre mâncarea specială de la Baraca Crabilor.
Nu e asta. Cea mai bună mâncare de pe insulă.
Aici este.
- Ești sigur că asta e harta? - E unică în întreaga lume.
Băieți! Uitați ce am cumpărat. Harta către Piatra Viselor.
Foarte tare. Tipii aceștia mi-au dat inspirația.
Țineți-mi pumnii. Vă anunț când am găsit-o.
- Unde e Max? - Tată, așteaptă!
Unul o ia într-o direcție și altul în cealaltă.
Singura harta din lume?
În apărarea mea, nu am făcut duș de două zile.
Motivul pentru care celelalte hărți nu funcționează
e pentru că nimeni nu știe locul de unde să înceapă.
Bine, oameni buni. Să ne mișcăm.
Nu avem mult timp.
Pe care drum?
Totul e scris aici dar nu are sens.
Pentru că e în spaniolă. Și faci ore doar din clasa întâi.
Am reținut ceva. "Vorbești englezește"?
Știu. Dar opțiunile noastre erau destul de limitate.
Calea i se dezvăluie celor care au intenții pure.
Exact ca mine. Evident.
În mod normal m-aș îndoi dar nu pot să deschid o discuție aprinsă aici.
Bine.
Arată-mi drumul, deschide-te, te rog, arată-mi calea.
Poate am tradus greșit. Ține asta.
Să-mi iau dicționarul de spaniolă.
Am reușit. A fost ușor.
Trebuie să fie o reacție întârziată la ce am făcut eu.
Da, a mers.
Gizelle, de ce a trebuit să-mi reamintești?
Îmi cer scuze. Ne udăm
într-o pădure tropicală în timp ce încercăm să te salvăm.
Piatra Viselor. O dorință per vrăjitor. Vă recuperați familia
și frumoasa Gizelle devine din nou ea însăși.
Care e problema voastră? Asta e întrebarea, nu?
N-a întrebat nimeni pentru că dacă întrebau... Am zis asta.
Uită. Va fi o surpriză. Nu voi spune.
Nu! Nu alergam.
Cum a fost transformată într-o pasăre?
Nu e o poveste cine știe ce.
Deget. Ciupire. Durere.
Nu știu.
- Justin! - Scuze!
Mă asiguram dacă ne îndreptăm spre locul...
Cascada! Da!
Ne îndreptăm spre direcția corectă. Perfect!
Mergem în direcția corectă.
Am o idee. De ce nu conduc eu iar tu să urmezi?
Poate pentru că nu știi să citești harta? Sau busola? Sau în spaniolă?
Știu încât să nu merg într-o pânză gigantică de păianjen.
Ia-o de pe mine!
Nu se învechește niciodată. Strigi ca o fetiță.
Ia-o de pe mine! Nu se pune.
- De fapt sunt o fetiță. - Să nu mai vorbim de asta, bine?
De acord.
Da, s-ar putea să ia mai mult timp decât am crezut.
Crede-mă, bine? Nu gândi așa negativ.
Am un sentiment bun în legătură cu asta.
Stăm aproape și nu îi las să-mi scape din ochi.
Unde au mers?
Alo! De unde vine ploaia asta? Da, știu că e o pădure tropicală.
Da, asta am zis mai devreme. Trebuie să repeți chiar tot ce spun?
Scuze!
Trebuie să mergem 6 grade spre nord, nord-est.
Urmăm calea asta restul drumului... Oprește-te!
Da, cam pe aici. Trebuie să schimbăm direcția.
Justin, ne cam grăbim. În timpul în care ne jucăm noi dispărem.
Nu pot să treacă două secunde fără să mă critici, nu?
- Ce? - Ai dreptate.
Nu pot. Dorința de a face mișto e prea puternică.
Vrei să faci asta ca mine?
De ce trebuie să facem totul în felul în care faci magie?
- Vrei să zici perfect? - Nu, enervant.
Așa trebuie să faci lucrurile și așa îmi place să le fac.
Șase metri în această direcție. Ar trebui să încerci uneori.
Crești?
Pentru că nu m-ai putut opri înainte
să realizezi că stai în nisipuri mișcătoare.
Alex, ajută-mă! Te rog!
Acum prinde-mă de mână! Nu e amuzant!
Poate putem merge undeva. Bine. Unde suntem și unde trebuie să ajungem?
- Ai harta invers. - E mai bine.
- Nu chiar. - Ajută-mă!
Are nevoie de o chestie din-aia în X.
Stai! Suntem în Groapa Fără Fund a Morții
și trebuie să ajungem la un morman de pământ.
- Se numesc munți. Eliberează-mă! - Bine.
Da, munți. Stai, sunt chiar acolo!
- A fost ușor. - Ajută-mă cu ceva!
Un pod, o creangă de pom. Ajută-mă! Haide!
Mă lași să fiu în posesia hărții?
Nu. De ce ai face asta? Dă-mi bățul.
Știi, cu cât te zbați cu atât mai repede te scufunzi.
- E uimitoare această rutină. - Bine! Fac ce vrei. Dă-mi bățul!
- Promiți? - Da! Nu!
Da, promit! Haide!
Mulțumesc Domnului. Aici erați. Am crezut că v-am pierdut.
- Am pierdut ceva? - Nimic.
Bine. Să mergem! Pe aici!
- Cealaltă dreaptă. - Cealaltă. Pe aici!
- Caracoles (Cochilii). - Caracoles.
- Ce înseamnă? Nucă de cocos. - Nu!
- Un suc de guava, vă rog. - Nu facem sucuri de guava.
- Îmi pare rău. - Atunci eu ce beau?
- Papaya. - Papaya. Îmi place cum spui.
În toți acești ani... învață fructele, omule.
- Ce? - Ce? Nimic.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Mulțumesc.
De ce nu îi duci asta fetei aceleia pentru mine?
- A cerut unul. - Cine e? E mama ta?
Ce? Nu. Doar dacă crezi că e și amintirile îți revin.
- Ești un copilaș ciudat. - Da, mi s-a mai zis.
- Deci? - Nu.
- Sunt bine. - Nu-ți face griji.
Mă gândeam că poți alege mai bine.
Între noi doi să fie, arată ca un câine.
- Haide, amice. - Ce?
- E super. - Te-ai uitat la ea?
Da, m-am uitat și e tare. E...
Nu e amuzant. Bine, e puțin amuzant.
Ai furat asta de la mine. Gata cu gluma. Adu-o la normal!
- Înainte să vadă cineva. - Bine.
O voi face, cât timp tu îi duci asta ei.
Bine. Dar nu știu de ce vrei...
- Care-i problema cu tine? - Îmi pare rău.
- De fapt ție îți aduceam băutura. - De ce?
Ca să o torni pe mine? Ce ți-am făcut eu ție?
Trebuie să fie invers.
- Vorbesc serios. - Îmi pare rău.
- Nu știu de ce am făcut asta. - Nu știi?
- Ai ridicat și apoi... - Nu!
Știi ce? E în regulă. Suntem chit.
- Nu încercam să fim chit. - Serios. E în regulă.
- E în regulă. - Scuze.
Ce faci? Asta e tot?
- Care-i problema cu tine? - O placi, nu?
Atunci de ce nu mergi după ea?
Acelea sunt cele mai periculoase.
Puteam să mă îndrăgostesc de ea dacă era vrăjitoare.
De ce contează asta?
Ți-am zis, sunt un vrăjitor în toată puterea cuvântului
și nu pot renunța la puterile mele pentru un muritor.
- Nu înțelegi. - Miroase acum.
Tu...
De ce simțeam că trebuie să fac ceva?
Ești bine?
Dacă mama rămânea mama asta nu s-ar fi întâmplat.
Mi-ar fi zis să mă dau cu spray de gândaci.
- Și? Nu ai fi ascultat-o. - Adevărat.
Dar măcar mi-ar fi spus: "Ți-am zis eu!"
cu atitudine superioară.
- Îți amintește de cineva? - Da, de mama. Nu mă asculți?
Ești sigură că nu le putem cere să nu spună nimic?
Da, știu. Știu că ai fost condamnată să fii acoperită de pene 50 de ani.
Poată nu ne pot găsi dacă ne mutăm într-un loc fără junglă.
Noi doi. Dacă luăm piatra mai repede ei pot să dispară.
De aceea e planul perfect.
Chiar e planul perfect.
Ești bună la asta, nu?
Nici mie nu-mi place când ne certăm.
Cum traversăm? Nu se poate.
E imposibil. Suntem blestemați,
Stai, sunt instrucțiuni.
Asta e atitudinea pozitivă pe care trebuie să o admir la tine, Justin.
Spune să construim o cale din pietre.
- Nu se va întâmpla. - Cu magie.
S-ar putea întâmpla.
Poate că nu sunt un vrăjitor în toată puterea cuvântului.
Poate că nu am bagheta familiei
iar tu nu ai fost de ajutor. Trebuie să recunoști.
E destul de impresionant. Îți trebuie
cunoștințe superioare despre magie
și două semestre de geometrie avansată.
Ce? Nu faci așa? Sau: "Trăiește și tu"?
Ce a fost asta? Mulțumesc, Justin?
Ne-ai salvat. Ești eroul meu. Cu plăcere.
Bine lucrat.
Ce? Ce poată să-i facă o piatră...
Pot să fiu eu prima?
Bine. Noi stăm aici ca să nu vă stăm în drum.
Nu e nevoie să murim cu toții.
Recunoaște! Nu e o idee rea.
E o simplă vrajă de levitație.
Da, ești briliantă. Extraordinară.
Nu priviți în jos! E drum lung până la ei.
De ce te înfurii de fiecare dată când fac ceva bine?
Pentru că nici măcar nu încerci. Nici măcar nu te gândești.
Gânditul nu funcționează pentru mine.
Exact. Și nu e corect.
Știu tot ce e de știut despre magie
și apoi tu vii și o faci.
De asta trebuie să învăț tot timpul.
De obicei sunt vrăjitorul familiei. Cum să nu fiu eu?
Și apari tu și faci ceva de genul ăsta.
Justin, nu vei pierde. Tu vei fi vrăjitorul familiei.
- Măcar vrei să fii tu? - Alex!
- A fost pe aproape. - Nu știu.
- Nu cred că vreau. - De ce?
Eu știu că vreau. Nu aș fi nimic dacă n-aș fi vrăjitor.
Magia e singurul lucru la care mă pricep.
Te rog, tu ești bun la orice.
Sper să reușească.
Justin e perfect! De ce nu poți să semeni mai mult cu Justin?
- Cine zice asta? - Tu. Toată lumea.
Mama, tata.
Nu ar fi spus asta dacă nu eram așa... perfect.
Nu e adevărat. Te iubesc oricum.
Știu că?
Trebuie să reușească.
- Bine lucrat. - Amândoi am lucrat bine.
Alo! Nu uitați de prietenii voștri loiali și de încredere.
Puteți să trimiteți înapoi pietrele?
Nu e destul timp.
Ne întoarcem după ce luăm piatra.
Pa!
Da, poate că nu a fost o strategie bună să nu conducem.
Ce? Acolo jos?
Pare să fie singura cale...
Nu-ți pasă. Bine.
Uite, merg! Pentru că nu poți zbura.
- Nicio greșeală, iubita. - Aici erai. Unde ai fost?
- Bună, Jerry. - Vin!
Lecția de yoga. E o întindere extravagantă dacă mă întrebi.
- Uită-te la ele! - E grozav.
Se pare că ai o grămadă de bani de dat.
Te duci diseară la restaurant? Nu comanda tăițeii.
Pentru că la ora 21 se vor transforma în viermi.
Vor înnebuni.
Chiar. Paste în viermi. Tatăl pe care-l știu eu
nu m-ar lăsa să scap cu așa ceva.
Știu. Nici al meu. Ești din New York?
- Și eu. - Da, presupun că...
De fapt, nu sunt sigur unde am fost născut.
Vezi...
Theresa! Unde mergi?
Nu e treaba ta. Știu despre ce e vorba.
Chiar?
Da, încerci să mă cuplezi cu prietenul tău.
Dar crede-mă, nu ar putea fi mai puțin interesat.
Ce? Nu e chiar adevărat. De fapt, el mi-a zis că tu ești genul lui.
- Chiar? - Da.
Nu contează pentru că am deja planuri.
Cu cine?
Totul e pregătit. Barca ne așteaptă.
Mulțumesc.
Acea barcă?
Da.
Mă scuzi pentru un moment?
Vrei să te încălzești?
Justin, dacă nu luăm piatra la timp nu mai putem vedea pe nimeni.
Nu-ți face griji. O vom lua.
- Cum știi asta? - Pentru că suntem noi doi.
Cum să nu reușim?
Cred că acum e timpul în care ai fost plecată cel mai mult.
E cel mai mult timp în care nu m-ai luat peste picior.
E adevărat.
Știam că vom găsi ceva de făcut.
- De unde vrei să încep? - Nu vreau.
- De unde vrei să încep? - Îmi place așa.
Să încercăm asta.
Toate intențiile tale au fost pure.
Cum ai putut să deschizi poarta și eu nu?
Nu știu. Mă gândeam la salvarea familiei.
Și eu tot la asta.
Dacă eram eu cel care o făcea...
Ăsta e răspunsul meu.
- Ești un vrăjitor grozav, Justin. - Doar știu niște vrăji.
Nu înseamnă că sunt grozav.
Eu cred că ești grozav.
Întotdeauna ești lângă mine.
Indiferent de câte ori o dau în bară.
Nu mă face grozav. Mă face un frate bun.
Știu că nu o spun foarte des... dar mulțumesc.
Cu plăcere.
Alex! Trezește-te! Cred că e cineva acolo.
Tu ești băiatul. Du-te și verifică!
Dumnezeule! Scuze.
Am crezut că e ceva acolo și în plus nu sunt bună dimineața.
Ați ajuns. E grozav. Am crezut că trebuie să facem singuri asta.
Uite, acolo sunt. Stânca albă unde se află piatra.
Atât de departe. Și uite-o din nou. Ce aproape.
Haide!
Bună! Ne vedem la piscină mai târziu.
Așteaptă! Jerry! Trebuie să mă ajuți.
Ce e acum?
Nu pot să-mi amintesc nimic de dinaintea clasei întâi
iar fratele și sora mea nu s-au întors noaptea trecută.
Nu știu de ce îmi spui mie. Spune-le părinților, copile!
Încerc să fac asta dar e cam șocant.
Au plecat să găsească Piatra Viselor.
Ce? Dar e incredibil de periculos.
Da, a fost ideea ta.
Nu știam că încearcă să o facă.
Ești singura persoană pe care o știu care mă poate ajuta să-i găsesc.
Te rog!
În regulă. Haide!
Am o hartă.
Problema e că nu îți zice de unde să pornești.
- Da. - Stai! E harta unei comori?
O hartă a comorii? Nu fi ridicolă.
- Este. Este o hartă a comorii. - Da, aceea care funcționează.
Este, dar ne lipsește o parte.
Fratele meu Justin și sora mea, cum o fi chemând-o
au avut ceva ce ar fi trebuit să vină în colțul acesta.
E o poză a unei forme, nu știu cum să o descriu.
- Cu acest gargui pe ea. - Ar putea fi oriunde.
Știu unde e. Am văzut asta în turul meu al artifactelor ieri.
E chiar... Stați. Vin și eu?
- Da! - Nu!
Ți-e teamă că trebuie să petreci niște timp cu mine?
Nu. Doar că e... Trebuie să... Spune-i tu!
- Ar fi extraordinar. - Ce?
Va fi distractiv. Conduc eu. E în regulă cu voi.
Ce?
Trebuie să mă lași pe mine să vorbesc.
Să mergem, băieți!
Harta se termină aici. Trebuie să găsim o peșteră.
Peșteră? Undeva pe stâncile acelea.
Sună greu, nu credeți?
El que menos sabe es el que los guía.
Cel care știe mai puțin acela îi va îndruma.
Alex! Scuze. Din reflex.
E în regulă. Și eu voiam să mă propun.
Bine. Detaliul acesta corespunde cu acela de pe stâncă.
Dar poată să corespundă și cu acela.
De ce nu întrebăm pe cineva?
- Asta e de acolo. - Da, dar mai e ceva.
Nici nu mă bagă în seamă.
Sunt multe poienițe. Totul e o mare poiană.
Scuzați-mă! Bine.
Bună, sunt Alex! Îmi pare rău că vă deranjez
dar am nevoie de ajutorul vostru.
Engleză? Nu. Sigur că nu.
Nu te apropia prea mult de fata nebună.
Mulțumesc, sunt noi. Tocmai... Nu! Îmi pare rău.
Caut o peșteră. Peșteră?
Bună!
E un reality show? Despre ce tot bolborosește?
Îmi pare rău dar puteți vorbi mai rar?
Ar fi bune și niște gesturi cu mâinile.
Stați!
La ora de spaniolă am dormit atunci
Un subtitlu zburător acum se arată
Cred că ea caută o peșteră.
"Cred că ea caută o peșteră." Da, exact. Unde e?
"Poate dacă zâmbim și dăm din cap va pleca."
Mă întreb de ce se arată de parcă a dormit pe pământ.
Nu cred că știe cât de rea e respirația...
Bine, nu mai contează. Scuze că v-am deranjat.
Mia bine rămânem la: "Nu știți unde e peștera".
Peșteră?
Cel care știe mai puțin... Din moment ce nu sunt eu, tu ești.
Știi unde e peștera?
Presupun că nu ai vreo bombonică mentolată, nu? Bine.
Doar cei curajoși vor îndrăzni să continue.
Spune că: "Calea i se dezvăluie celui care are intenții pure."
- Ce înseamnă asta? - Înseamnă că e timpul să pleci.
Mulțumesc pentru ajutor, dar ne descurcăm de aici.
Nu plec acum. Nu vă las doar pe voi doi să vă distrați.
Și în plus, niciunul dintre voi nu știe spaniolă.
Da, așa că trebuie să rezolvăm asta împreună.
S-a terminat cu asta, oameni, cine ați fi.
Uite, tic-tac. Trebuie să ne mișcăm.
Dar nu putem. Știi tu.
Dnă, uite acolo!
Ce? Tu vezi ceva? Eu nu văd nimic.
- Da, e un... - E ca o pasăre.
Uitați! E o cale. Nici nu am văzut asta.
Haideți!
Stai! De unde a apărut asta?
Presupun că nu aveți vreo lanternă, nu?
Permiteți-mi!
S-a dus!
Magia noastră nu funcționează. Peștera trebuie să fie fermecată.
Nici a mea nu merge. Dar îmi place scuza cu "fermecată".
Trebuie să folosesc asta. Fermecată.
Puteți aștepta aici dacă vreți.
Și să mergeți voi singuri? Nu, învăț din greșelile mele.
Suntem împreună în asta. Uite o idee. Rămânem aici.
Bine. Ești gata?
Nu, dar să mergem.
Baftă! Ne vedem în curând. Aveți grijă la lilieci și păianjeni
și la scorpioni și la șerpi...
- Am înțeles. - Ne mai vedem.
Tu ai vrut să stăm aici.
- Ține-te bine! La trei. Unu... - Nu-mi simt picioarele.
Unu, doi, trei!
Încă sunt aici, băieți. Nu mă distrez deloc.
De ce nu zac acum lângă piscină?
- Hai! - Tată, hai!
- Unu... - De ce trebuie să numărați?
Trageți!
E alunecos!
Știm că asta e peștera potrivită?
Eu mizez că da, dar e doar o presupunere.
Ar fi bine ca piatra asta să inverseze vraja
sau voi avea excremente de liliac în păr pentru nimic.
Piatra Viselor poate să facă orice.
Să inverseze vraja, să îți arate viitorul.
Dar ai o singură șansă.
Îmi pare rău pentru tot.
- Ce? - Îmi pare rău.
E doar vina mea.
Te-am auzit și prima dată doar că voiam să te mai aud spunând-o o dată.
Uimitor. Chiar și în fața unui blestem iminent ești foarte enervant.
E unul dintre lucrurile pe care le-am învățat de la tine.
- Încă faci asta. - Și mie îmi pare rău.
- Pentru ce? - Ești sora mea mai mică.
Avem nevoie unul de celălalt.
Stai! Ce a fost asta?
Știu. Nu mai repet.
Cale din pietre.
Poate e o cale pe margine.
Sau un pod gigant chiar pe mijloc.
- Dar cum? - Nu știu.
E doar "uau". Podul! A apărut și e...
E un...
Bine, nu e cea mai mare problemă a noastră acum.
E ciudat că nu pot să-mi amintesc ce am primit de Crăciun.
Uite, dacă nu vrei să mergi în continuare e în regulă.
Glumești? Ce fel de femeie nu vrea niște magie în viață?
Să mergem!
- Știi, pentru o muritoare e... - Da, am înțeles.
E tare. Hai!
Îmi place felul în care merge.
Ăsta e locul dar cum vom găsi piatra?
Poate să fie oricare din acestea.
Presupun că e aceea.
Bună presupunere.
Ai grijă!
Cineva ar fi trebuit să pună un grilaj sau ceva. E periculos.
Bine. Merg eu.
Sunt de acord. Tu mergi.
Bine.
Încearc-o pe asta.
Bine. Aproape am ajuns.
Nu te uita în jos!
Ai grijă! Ține-te de torță! Dar nu de partea fierbinte.
De ce? De ce am ales partea dificilă?
Ai grijă picioare.
- Nu călca pe părțile care se rup. - Toate sunt așa.
Ai grijă...
Bine. Sunt bine.
- Unde e piatra? - O văd.
- Cred că pot să ajung la ea. - Nu, e prea periculos!
Trebuie să încerc. Nu avem de ales.
Am luat-o!
Te-am prins! Nu te las să cazi.
Am reușit. Nu e prea târziu. Putem repara totul.
Nu! Ce faci? Întoarce-te!
- Ați luat-o? - E toată lumea bine?
- Tată! - Mamă!
Îmi pare foarte rău. Tu ai avut dreptate iar eu nu.
Repet dacă vrei asta. Nu pot să fac asta singură.
Am nevoie de tine și de ajutorul tău.
Max, cum ai reușit? Cum ai inversat vraja?
Nu am făcut-o.
Serios. Ce e cu tot îmbrățișatul acesta?
- Nu știi cine sunt, nu? - Îmi pare rău.
Stai așa! Te cunosc. Lucrezi la stațiune.
Ziua trecută la piscină ați întrebat despre inversarea unei vrăji.
- Cine sunteți? - Bună, tată.
Tată? Nu mi-ai spus că ești însurat.
Ce?
Poate să-mi explice și mie cineva ce se petrece aici?
Nu. E ridicol. Vă auziți măcar?
- Trei copii. - Sunt o fată de 16 ani.
Te rog să nu-mi spui copil.
Asta a fost una din problemele noastre.
- Bine. Trei orice. - Bine, în regulă.
Cred că îmi place mai mult "copii".
Trei copii se arăta și spun că noi suntem părinții lor.
Nu e logic. Cred că mi-aș aminti.
Mulțumesc. Dar dacă vă amintiți nu am avea această problemă.
Și noi ar trebui să fim căsătoriți. Nu suntem.
Are dreptate. Nu înțeleg. Jur că niciodată...
Niciodată ce?
Jur că niciodată nu m-aș îndrăgosti de o muritoare.
- Și acum? - Eu...
Spune-mi că nu te îndrăgostești de mine.
Și vom ști că nu e adevărat.
Nu pot să-ți spun asta.
Sărutat. Fără sărutat. Nu am timp de chestia asta siropoasă.
Trebuie să facem ceva.
Are dreptate. Cum ai făcut vraja la început?
Eu am făcut-o. Dar n-am avut intenția, jur.
Poate la început am avut intenția dar apoi am folosit o baghetă adevărată.
- Asta? - Poți să faci ceva?
Nu! Îmi pare rău. Mi-aș dori să...
Dar aici spune că unul din voi poate inversa vraja.
Dar trebuie să fii un vrăjitor în toată puterea cuvântului.
Dar competiția vrăjitorilor e la ani depărtare. Am minute.
- Nu trebuie să fie la ani depărtare. - Nu sunt pregătită.
Trebuie să facem asta.
Dacă nu fac asta vor dispărea pentru totdeauna.
Mamă, va fi bine. Promit.
Scuze dar cred că aveți femeia greșită.
Nu mi-aș uita propriul copil. Trebuie să plec.
- Mamă! - Dna aia e mama ta?
- Max, nu îți amintești cine e? - Ar trebui?
Trebuie să facem asta acum. Toată lumea să prindă bagheta!
Îmi amintesc de tine.
Rămâneți concentrați. E un singur mod prin care să-l aducem înapoi.
E o problemă de câteva minute ca timpul să vă prindă și pe voi.
Doar un singur vrăjitor în toată puterea cuvântului poate exista
Toată puterea către fiul sau fiica ta
Transportă-ne pe noi trei la o bătălie antică în viitor
Unde unul va ieși învingător
Justin? Tată?
Alex! Ce se...
- Gata? - La ce te referi?
Nici măcar nu avem baghete.
E simplu. Cine prinde puterea primul
o păstrează. Cel care pierde nu primește nimic. Ați înțeles?
Și dacă nu încercați nu va funcționa.
- Dar apoi... - Ce mai contează?
Va fi prea târziu.
Vom încerca din greu.
Îmi pare rău.
Regulile sunt simple. Singurele vrăji pe care le puteți folosi
sunt cele care implică cele patru elemente.
Pământ, aer, foc și apă.
Ce? Nimeni nu a zis nimic despre asta.
Ai știut asta?
Am studiat bătăliile zece ani din viață.
Ai idee câte vrăji am memorat?
Cei mai buni vrăjitori fac multe din puțin.
Bine. Doar de asta aveam nevoie.
Bine. Baghetele vă sunt pregătite?
- Baftă! - Baftă!
Pe locuri, fiți gata, magie!
Pornim. Bine.
Justin!
Grăbiți-vă! Timpul se scurge.
Chiar erau necesare și fulgerele?
Știi cât de previzibile pot să fie?
Nu mai face asta!
Nu vă uitați la mine. Face ce vrea! Mișcați-vă!
- Serios acum! - Scuze, nu știu alte vrăji.
- Nu, Archie. - Gizelle, de ce faci asta?
- De ce să nu mai vorbești cu mine? - Archie, nu mă înțelege greșit.
Ai fost o pereche grozavă de picioare când am avut nevoie.
Dar acum am propriile picioare.
Dar am făcut toate astea ca să fim împreună.
- Pentru noi. - Asta ai crezut?
- Asta ai zis tu. - Am mințit.
Archie, de ce nu trăiești puțin? Sau să faci un truc magic ca lumea?
Pot să primesc măcar o îmbrățișare de despărțire?
Tu. Tu ai fost pasărea aceea.
- Nu știu despre ce vorbești. - Ieri, asta m-ar fi înspăimântat.
Dar acum am nevoie de piatră.
Nu prea cred.
Uite, nu știu ce se întâmplă. Nu fac parte din lumea ta.
Știu că inima mea a fost sfâșiată de acest băiat.
Nici măcar nu am știut că îl iubesc.
Și tatăl lui care s-ar putea să nu fie soțul meu.
Nu m-aș fi supărat dacă era... și ceilalți doi copii.
Acești copii minunați.
E o poveste lungă dar au nevoie de piatra aia.
Și intenționez să o iau. Într-un fel sau altul.
Nu îi las pe acei copii să mă toarne autorităților.
Mi-am recăpătat viața.
De ce nu consideri că e un nou început?
Dar pot să văd că tu și fiica ta nu vă înțelegeți bine.
O grămadă de mame ar vrea să fie în locul tău.
Aici e prima. Dă-mi piatra!
Te referi la asta?
Cum ai...
Ce faci?
E primul meu truc din noul meu număr.
- E o iluzie. - Ce...
Nu ai făcut-o! Ce... Nu!
Gizelle... O plac mai mult în formă de pasăre.
Mulțumesc.
Răzbunarea pentru vraja cu mocirla.
- Justin! - Trebuie să încheiem asta.
Asta e.
Am reușit. Am câștigat.
Sunt un vrăjitor în toată puterea cuvântului.
N-am știut niciodată cât de grozav va fi. E uimitor.
Felicitări. Vezi? Ți-am zis că ești gata.
- Justin... - Nu, e bine.
Bine. Repede. Trebuie să faci acum vraja.
Da, dar nu știu ce să fac.
Justin, ajută-mă! Ce vrajă folosesc?
- De ce te-aș ajuta? - Pentru că ești fratele meu?
- Îmi pare rău că... - Sunt fratele tău?
Nu. Justin, nu mă poți lăsa aici. Te rog să îți amintești.
Sunt Alex. Sunt sora ta mai mică.
Te-am jignit și te-am făcut să arăți prost dar mă iubești oricum.
Ești tot ce am vrut să fii.
Sunt geloasă pe faptul că ești deștept,
cât de amabil și de drăguț.
Te rog să nu mă lași aici.
Nu te-aș lăsa niciodată. Nu știu cine ești dar te cred.
Bine, ce vrajă folosesc?
Ce se petrece? Nu știu care e situația.
Nu! Justin!
Nu!
Trebuie să mă ajuți. Justin trebuia să câștige, nu eu.
Fii calmă! Poți să faci asta.
Inversează vraja Nu mă face să strig și să țip
Încearcă alta! Concentrează-te!
Din cauza cuvintelor de ură ale ei pe frații mei să nu îi iei
Nu știu cum să fac asta. Te rog, ajută-mă!
Îmi pare rău dar cred că e prea târziu.
- Nu poate fi târziu. - Ar ajuta asta?
- Piatra. - Ai grijă.
Ai o singură dorință. Poți reuși. Îți poți recupera frații
și poți fi și un vrăjitor în toată puterea cuvântului.
Dorește-ți să reapară.
Bine?
Dar... Nu! E mai mult de atât.
Vreau ca totul să fie exact cum a fost.
- Alex! - Mamă?
Din momentul în care Justin a încercat să mă lipească de scaun
știam că ceva nu e în regulă.
- Nu te vei opri, nu? - Mamă!
Îmi pare rău. Nu te-aș putea urî niciodată. Te iubesc.
Știi asta, nu? Și nu doar spun asta. Gândesc asta.
Da, știu asta, draga mea. Dar încă ești pedepsită.
Da, știu. Abia aștept să fiu pedepsită.
Pedepsește-mă! Ia-mi magia! Chiar nu îmi pasă.
Bine, atât timp cât ți-ai învățat lecția.
- Alex! - Justin! Max!
Ți-a fost dor de frații tăi?
Justin! Max!
Ce ai făcut?
Ai renunțat la puterile tale? Ai câștigat. De ce ai făcut asta?
Pentru că voiam să mă asigur că nimic nu e diferit.
Că nimic nu s-a schimbat.
- Data viitoare nu te iau ușor. - În fine.
- Să mă iei ușor? - Sunt chiar aici.
Da, ești. Și te iubesc pentru asta.
- Ce se întâmplă? - Îmbrățișat?
- Nu cred că știu de ce. - Tată!
Mamă!
Scuzați-mă!
- Alex! - Sigur, Javier.
Alex, dacă vrei să pleci pentru o oră sunt de acord cu asta.
Eu nu.
Javier, de ce nu găsești pe cineva care nu are o mamă
care nu e cu ochii pe ea?
Da! Pa!
Aici. Fac o poză!
E în regulă. Cred că avem destule poze.
În plus, o să-mi amintesc întotdeauna momentul acesta fără o poză.
- Te iubesc, fata mea. - Și eu te iubesc.
Am o idee grozavă. Să mergem să vedem monumente vrăjitorești.
Pasăre proastă!
resincronizare CODYBOSS1969
Subtitrare de ***Răzvan*** Corectura: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
resincronizare CODYBOSS1969